Причини хворобливих,
патологічних страхів
Засоби масової інформації дають дозу страху «кінськими порціями» (вампіри, убивства, знищення, никнення)
Наслідок сильного переляку (зустріч з собакою, напад хуліганів, ледве не потонув, у будинку пожежа тощо)
Сімейні конфлікти, сварки, скандали.
Несприятливий психологічний клімат у класі, школі.
Висміювання.
ПРАВИЛА РОБОТИ З
ТРИВОЖНИМИ ДІТЬМИ
Уникайте змагань і яких-небудь видів роботи, що враховують швидкість виконання;
Не порівнюйте дитину з оточуючими;
Частіше використовуйте тілесний контакт;
Частіше звертайтеся до дитини на ім’я;
Не висувайте до дитини завищених вимог;
Намагайтеся робити дитині якнайменше зауважень.
Не принижуйте дитину, караючи її.

ПОРАДИ БАТЬКАМ
Пам’ятайте, що дитячі страхи — це серйозна проблема й не треба сприймати їх тільки як “вікові” труднощі.
Не іронізуйте, дитина зрозуміє, що захисту чекати не від кого, й остаточно закриється.
Спрямовуйте та контролюйте перегляд дитячих мультфільмів, намагайтеся щоб діти дивилися передачі з позитивними героями, орієнтовані на добро, тепло.
Прагніть до того, щоб у родині була спокійна, доброзичлива атмосфера, уникайте конфліктів, сварок, особливо в присутності дітей.
Не залякуйте дитину: “Не будеш спати—покличу вовка” тощо.
Більше заохочуйте, хваліть, схвалюйте й морально підтримуйте дитину.
Малюйте з дитиною страх і все чого вона боїться. Тему смерті краще виключити. Саме заняття має тривати не більше 30 хвилин. Малюйте страх фарбами, у кілька прийомів.
Грайте за ролями, посмійтеся зі страху разом з дитиною, розігруйте ситуації.
Корисним у подоланні страхів є ліплення. Теми для ліплення : «Веселий страх», «Нестрашний страх».
Можна запропонувати дитині знищити її «продукт творчості». Дуже подобається дітям маніпулювати предметом свого страху, виконати якісь дії (поскубти, пом’яти). вправи на анатомування страхів (при цьому пояснюю, що собою являє предмет, який її лякає, як він улаштований, звідки береться). Та найефективнішим способом у боротьбі зі страхами у моїй практиці виявилося висміювання страхів.

Диканський НВК
імені М.В Гоголя

Підготувала: практичний психолог
Рокотянська І.О

Диканька 2018 р

Варто розрізняти

Тривожність—індивідуальна психологічна особливість , що полягає в підвищеній схильності відчувати занепокоєння в усіляких життєвих ситуаціях, в тому числі в таких, які не є загрозливими.
Тривога - це епізодичні прояви занепокоєння, хвилювання дитини, то тривожність є стійким станом.
Коли людина боїться чогось конкретно, то це страх.
Трапляється, що дитина хвилюється перед вистпом на святі або відповідаючи біля дошки. Але це занепокоєння проявляється не завжди, іноді в тих самих ситуаціях вона залишається спокійною
Це— прояви тривоги.

Якщо стан тривоги повторюється часто й у найрізноманітніших ситуаціях, то варто говорити про тривожність.
Тривожність дитини багато вчому залажить від рівня тривожностіоточуючих дорослих.
Чому розвивається тривожність?
Внаслідок внутрішнього конфлікту, який може бути викликаний:
Суперечливими вимогами , які висуваються батьками або батьками та школою;
Неадекватними вимогами (скоріше завищеними);
Негативними вимогами, які принижують дитину, ставлять її в залежне становище.
Після розлучення батьків.
Якщо батьки не задоволені своєю роботою, житловими умовами, матеріальним становищем.
Авторитарним стилем батьківського виховання.
Страх—це емоційно-насичене відчуття занепокоєння на реальну або уявну загрозу для життя й благополуччя.
Страхи—це звичайне явище для дитячого розвитку. Для кожного віку притаманні свої страхи, які при нормльному розвитку зникають.
Коли стан страху заважаєжиттєдіяльності людини, в тому числі й дитини, виконанню її соціальної функції: трудитися, любити, гратися, бути життєрадісною тощо, варто розглядати страх як патологічне явище, тобто хворобливе (невроз).
ЯК ВИЯВИТИ ТРИВОЖНІСТЬ І СТРАХИ У ДІТЕЙ?
Під час ігор, забав, виконання різних завдань спостерфігається бажання дітей за когось сховатися або взагалі відсторонитися.
Якщо на більшості малюнків дітей переважають темні, сірі, коричневі, фіолетові кольори, це свідчить про некомфортний стан дитини.