Author: demo

Останнім часом значної актуальності набув синдром дефіциту уваги й гіперактивність у дітей (СДУГ), причому серед хлопчиків він трапляється удев'ятеро частіше. У дівчаток поширеніший СДУ без гіперактивності. Для підлітків характернее заперечення авторитетів, незріла й безвідполвідальна поведінка. Порушення сімейних і суспільних правил.
Можливі причини гіперактивності:
Пренатальна патологія (токсикоз, загострення хронічних захворювань у матері, інфекційні захворювання, травми в ділянці живота, прийняття великих доз алкоголю і куріння, імунологічна несумісність за резус-чинником, спроби перервати вагітність, загроза викидня);
Ускладнення при пологах(передчасні, швидкоплинні або затяжні, стимуляція пологової діяльності, неправильне положення плоду, асфіксія, внутрішні крововиливи);
Психосоціальні (стиль виховання в сім'ї).

Напевно, в кожній групі дитячого садка, в кожному класі зустрічаються діти, яким важко всидіти на одому місці, мовчати, підкорятися інструкціям. Вони створюють додаткові труднощі в роботі вихователям і вчителям, тому що дуже рухливі, запальні, дратівливі і безвідповідальні. Гіперактивні діти часто зачіпають і упускають різні предмети, штовхають однолітків, створюючи конфліктні ситуації. Вони часто ображаються, але швидко забувають про свої образи. Відомий американський психолог В. Оклендер так характеризує цих дітей : “Гіперактивній дитині важко сидіти, вона метушлива, багато рухається, вертиться на місці, іноді надмірно говірка, може дратувати манерою своєї поведінки. Часто у неї погана координація або недостатній м'язовий контроль. Вона незграбна, упускає або ламає речі, розливає молоко. Такій дитині важко контролювати свою увагу. Вона легко відволікається, часто задає безліч питань, але рідко чекає відповідей.”. Ймовірно, кожному вихователю та вчителю знайомий цей портрет.

Диканська гімназія імені М.В гоголоя

Поради класним керівникам та
вчителям предметникам

Підготувала: Практичний психолог
Рокотянська І.О
Ро

Посадіть дитину в центрі класу, тоді увага буде більш спрямована на вчителя, і учень зможе краще бачити і чути його.
На уроках треба більше використовувати наочні засоби навчання. Візуальний метод корисний для всіх учнів, він дозволяє краще сконцентрувати увагу.
Завжди зачиняйте класні двері. Що менше стороннього галасу чують діти зі СДУГ, то легшее їм зосередити свою увагу на вчителеві.
Батькам потрібно цікавитися про труднощі навчання дитини.
Не треба ставитися до дитини, як до інакшої і незвичайної. Варто давати їй ті самі завдання, Що й іншим учням: навчальні, практичні та громадські. Створіть атмосферу «рівного серед рівних». Батькам необхідно контролювати виконання д/з.
Робота віч-на віч з дитиною, наскільки це можливо, допоможе обом сторонам: Учителеві—зрозуміти проблеми дитини, учневі—відчути, Що вчителеві важливо, щоб він учився добре.
Діти мають право на повагу і ввічливе ставлення.
Якщо дитина стає неуважною й починає заважати—час дати прочитати у голос їй частину навчального параграфа або завдання.

9. Допомагайте дітям знайти в навчальному матеріалі ключові слова і виділяти їх яскравими фломастерами.
10. Більше заохочуйте дитину. Негативні оцінки створюють атмосферу невдач і лише посилюють проблемну поведінку.
11. Створіть перелік правил, які учні мають виконувати. Сформулюйте перелік у позитивній формі: що потрібно робити й чого робити не слід. Переконайтеся, що діти знають, якої поведінки від них очікують.
12. Заохочуйте роботу у змінних групах і взаємодію між учнями. Взаємодопомога й відчуття єдності у класі створить спокійну й більш терпиму атмосферу.
13. Завжди записуйте на дошці завдання до закінчення виконання роботи. Є учні, які не можуть самостійно записати, або запам’ятати усних вказівок.
14. Повісьте у класі календар і позначте на ньому важливі дати, строки і цілі. Спонукайте учнів вести свій календар і відзначити в ньому те саме, що й у класному.
15. Контактуйте з батьками для передачі позитивних оцінок. Створіть разом з батьками систему, Що підтримає учня й допоможе досягти спільної мети.
16. Посадіть учня зі СДУГ за одну парту з Тим, хто може бути позитивним зразком для наслідування.
17. Давайте таким учням додатковий час для виконання поставленного завдання.
Дайте таким учням 5 хвилин для перевірки домашньої або контрольної роботи, перед тим, як здати її.
Ігноруйте незначні прояви недоречної поведінки.
20. Допомагайте одразу зрозуміти, що і з чого випливає, хваліть за правильні здогади.
Реагуйте на правильні відповіді, лише коли учень підняв руку, і Ви його викликали.
Давайте йому різні доручення або іноді дозволяйте вставати під час роботи.
Давайте особливі доручення у присутності однокласників.
Хваліть учня за гарну поведінку і роботі, давайте йому побути лідером.
Заохочуйте взаємодію з однокласниками і плануйте колективні види роботи під керівництвом учителя.
Заохочуйте уникати дратівливих ситуацій, часто розмовляйте з учнем.
Якщо дитина запальна чи войовнича, переконайтеся, чи не ви провокуєте таку поведінку. Будьте уважні до цієї дитини, роз’яснюйте їй наслідки її вчинків, щоб вона вчилася регулювати свої стосунки з іншими.
Якщо дитина не вміє стримувати гніву, необхідно залучити її до активного слухання, щоб вона привчалася вербально висловлювати агресію і знімати збудливість, нервовість.
У жодному разі не застосовуйте фізичних покарань.
Не дозволяйте такій дитині сидіти без діла. Спрямовуйте її енергію на щось корисне.